Slovenian subtitles (approx 4 second re-synced vers) (moviesbyrizzo)
Še vedno kadiš? –Ne, staram se.
Vzemi. –Hoèeš svojo torbico?
Si kupila avto? –Ne, izposodila sem si ga.
Kaj je to? –Niè.
Mrzlo je. –Da.
Kaj je? –Zapestje me boli. –Pusti, bom jaz.
Tudi ti se staraš.
Ali imam dovolj prostora? –Imaš.
Stoj!
Kaj delaš?
PRETEKLOST
Dekleti vesta, da sem tu? –Ne.
Jima nisi povedala? –Bala sem se, da bi si premislil.
Kot zadnjiè.
Prestavi v èetrto.
Ker sem tu, jima povej.
Rad bi ju videl. –K njima greva.
Kam? –Greva po Lucie, nato pa domov.
Mi nisi rezervirala hotela? –Ne.
Pa bi morala.
Nisem vedela, ali prideš. –Kako to misliš?
Nisem bila preprièana.
Nekaj je prišlo vmes. –Vseeno je.
Ne išèi izgovorov. –Ker sem odpovedal pot?
Ne samo zaradi tega.
Dekleti želita, da si doma.
Noèem motiti. –Saj ne boš motil.
Priti moraš po kovèek, ko ga bodo dostavili.
Vsaj preobleci se, da se ne prehladiš.
Naredil sem krog, da ne plaèaš kazni.
Odšla je.
Je vedela, da prideš?
Greva.
Zamudila si. Morda je odšla sama.
Ne bi bilo prviè. Sinoèi je prišla ob enajstih.
Vsi gredo skozi te faze. Normalno je.
Ne, ni normalno.
Kaj ji je?
Dva meseca me gnjavi zaradi neumnosti.
Se lahko pogovoriš z njo?
Skušaj doumeti, kaj ji je. –Èe se me sploh še spomni.
Zelo te ima rada.
Celo zdaj?
Kaj delaš? Zavij desno.
Nisem bil pozoren. –Vse si pozabil.
Mislil sem na nekaj drugega.
Marie–Anne? –Da.
Ne pušèaj tega v avtu. Tvegano je.
Se je Lucie vrnila? –Ne.
Fuad, pokvaril si ga.
Moèneje povleci. –Poškodoval si bom roko.
Ne tako.
Najprej na eno stran, potem še na drugo.
Pokazal bom.
To se naredi takole.
Suha je.
Malo jo je treba podmazati. Veš, kje je olje?
Vèasih je bilo v shrambi.
Ahmad … –Da?
Draga Lea, si v redu?
Velika si že, angelèek moj.
Dober dan, gospod.
Tvoj prijatelj me noèe videti. Kako mu je ime?
Fuad. –Dober dan, Fuad.
Kako si?
Pridi noter, Ahmad.
Fuad, pridi po svoje stvari. Hitro!
V shrambi ga ni. –Potem je kje drugje.
V oèetovem avtu je. –Kje je polica?
Stara lesena polica. –Odstranili smo jo.
Na njej so bile moje knjige.
Vse je v shrambi. Fuad, vzemi svoje stvari.
Odnesi jih gor, prosim. –Zgoraj mi ni všeè.
Prosim? –Zgoraj mi ni všeè. –Ubogaj me.
Pazi, oplesk še ni suh.
Prejšnja barva ni bila v redu?
Ni še prepleskano. Poškodovala sem si zapestje.
Morala bi me poèakati. Jaz bi prepleskal.
Z neèim bi se zaposlil.
Mislila sem, da boš spal v hotelu.
Dovoli meni.
Peèe. –Oprosti.
V redu je, hvala. –Je v redu?
Poglej, kljuèi. –Hvala.
Zgoraj imaš oblaèila. Preobleci se. Prehladil se boš.
Kaj delaš tu?
Pojdi.
Ti boš spal zgoraj, Lucie pa spodaj.
Lucie, poklièi me, prosim. Imam preseneèenje zate.
Tako bo, dokler bo tu Ahmad.
Pohiti, prosim te.
Za znoret.
Je avto oèetov? –Da.
Tu živiš? –Da.
Z oèetom? –Da.
Od kdaj?
Od zaèetka šole.
Ne postiljaj. Vrni se dol.
Za znoret.
Enkrat pravi, da moram gor, drugiè, da dol.
Prosim? –Najprej moram gor, potem dol.
Oprosti.
Zakaj greš dol? –Gospod mi je tako rekel.
Kar vprašaj ga, bradaèa.
Spodaj ni dovolj prostora.
Živiš s kom?
Da.
Nisi mi povedala. –Kako to misliš?
Napisala sem ti v e-pismu. –Katerem e-pismu?
Ne vem. V enem od tistih, ki sem ti jih poslala.
Niti enega nisem dobil.
Zakaj si hotel biti v hotelu?
Da ne bi bil v nadlego. –Poslala sem ti e-pismo.
Nisem ga dobil.
Se nisi vprašal, zakaj se loèujeva?
On ve, da sem tu?
Da.
Potem pa grem.
Ne bo prišel, dokler si tu.
Èe pa bo, mi bo sporoèil.
Kdaj si poslala tisto pismo? –Ne vem.
Gotovo ga še imaš.
Najbrž. Ti ga pokažem?
Prosil sem te, da mi rezerviraj hotel.
Ko sem ga, nisi prišel.
Morala sem odpovedati. –Koliko te je to stalo?
Kdaj moram biti na sodišèu?
Mislila sem, da se boš pogovoril z Lucie.
Kdaj bo doma? –Ne vem.
Jutri se lahko sreèava.
Upala sem, da boš vsaj enkrat držal besedo.
Nièesar nisem obljubil. –Motila sem se. Oprosti.
Fuad, pazi, kod hodiš.
Zakaj pospravljam ure, èe umažeta v petih minutah?
Glej me, ko govorim s teboj.
Odšla sva po tole. –Me ne zanima.
Pridi sem.
Fuad, pridi sem.
Domov hoèem. Pusti me.
Nehaj!
Pusti me.
Poglej, kaj si storil. –Briga me! –Nehaj!
Fuad, nehaj. –Pusti me. Domov hoèem.
Prosim, nehaj. –Ne. –Oprosti. –Ne.
Ne opravièuj se. Pusti me.
Prosim te, Fuad. –Nisi moja mama.
Poberi se.
Zdaj je pa dovolj!
Pusti me! –Nehaj!
Nemogoè si.
Odpri.
Domov hoèem.
Zamudila boš. –Ne, bom jaz.
Jaz bom pospravil. –Ne, jaz bom.
S to roko ne. –Nehaj. Jaz bom. –Pojdi.
Mislila sem, da odhajaš.
Poèakal bom Lucie. Potem bomo videli.
Pojdi.
Lea, prosim, pojdi po moje èevlje.
Odprite vrata! –Pohiti.
Odpri.
Pobegnil bom.
Odprite vrata!
Boš pazil nanju? –Ne skrbi.
Odprite!
Hvala. –Odprite!
Podrl bom vrata in odšel.
Odpri!
Fuad, nehaj.
Umakni se. Jaz ti bom odprl.
Kaj je narobe?
Kam greš?
Poèakaj. –Pusti me. –Stoj. –Pusti me.
Pustil te bom. –Pusti me!
Najprej mi povej, kam greš.
Pomiri se. Fuad, kaj delaš?
Kam hoèeš? –Stran.
Kam? –Domov.
Kje si doma?
V Parizu. Predaleè je. –Zapri gobec!
Tega ne poznamo. Jasno?
Odidi, Lea. Morava se pogovoriti.
Kaj ti je, Fuad?
Kaj je narobe? –Stran hoèem.
Boš poklical domov?
Nikogar ni.
Kaj te tu moti?
Da te je ozmerjala?
Poreden si bil.
Polil si barvo. Naredil si težave.
Nisi polil barve?
To ni zaradi barve. –Zaradi èesa pa?
Ker sem jaz tu?
Hoèeš, da grem?
Dober dan, gospa. –Dober dan.
Kako si?
Dobro. –Letalo je imelo zamudo.
Je prišel? –Da.
Vzemi.
Kje si parkirala? –Tam.
Kje? –Tam.
Tega se ne pušèa v avtu. Tvegano je.
Si bil v bolnišnici? –Da.
Kako je z njo? –Kot vedno.
Nisi pripeljala Fuada? –Zakaj?
Klical je, naj pridem ponj.
Noèe biti veè tam.
Razjezil me je. Oba sta me.
Zveèer pridem ponj. Odpeljal ga bom domov.
Ni treba zganjati cirkusa.
Prviè je klical, da pridem ponj. –Razjezil me je. –Obljubil sem.
Naredila sem napako. Nocoj se bomo pobotali.
Èe prideš, me poklièi.
Živjo.
Poglejte to koruzo.
Kaj? –Imam lepo koruzo.
Fuad, nehaj.
Na. To mu daj.
Previdno.
Vzemi.
Noèem. –Porezal si se.
Nisem. –Pa si. Povsod je kri.
Ahmad, urezal se je v prst.
Je kaj bolje?
Lucie!
Ahmad?
Kako si vedela, da sem jaz?
Prièakovala sem te. –Moja mala Lucie.
Boš tudi ti? –Ne, hvala. –Ne?
Vzemite.
Še dolgo ne boste jedli gormeh sabzi.
Lahko pa se poroèita z Irancema,
ti, Fuad, pa z Iranko. Kaj praviš?
Še? –Ne, hvala.
Kakšne so Iranke?
Podobne so meni.
Le da so ženske.
Take so.
Ti je všeè? –A vedno to poènejo?
Imajo brado? –Ne.
Hoèeš v Iran z Ahmadom?
Kako je tam?
Se vedno vraèaš tako pozno? –Samo da prespim. –A tako?
Drugje ne morem. –Zakaj ne tukaj?
Iz istega razloga kot ti.
Raje prespiš pri prijatelju kot tukaj.
Tu nisem doma. –Pri prijatelju pa si?
Tu mi ni prijetno. –Meni tudi ne.
To ni isto.
Težko gledam tipa,
ki se bo poroèil z mojo nekdanjo ženo.
Ti samo to pomeni? –Da.
Neumnost. –Kaj?
Veè let si živel z njo, zdaj pa je samo bivša.
Zdaj je vse drugaèe. Loèila sva se.
Mi lahko pomagaš?
Dovolj si velika, da razumeš.
Dovolj sem velika, da mi ne pridigaš.
Nisem prišel pridigat.
Tvoja mama me je prosila,
da izvem, kaj se ti mota po glavi.
Ne vem, zakaj misli, da boš povedala meni.
Dobro ve, kaj se mi mota.
Ne maram gledati tistega kretena.
Lucie!
Pridi sem, prosim.
Ni dober èlovek?
Ne vem, ne poznam ga.
Zakaj mu praviš kreten?
Kaj je storil? –Niè.
Tu nima kaj poèeti. –Tvoja mama želi živeti z njim.
Do tega ima vso pravico. –In s kom?
Tip ima otroka in ženo v komi.
To je Fuadova mama?
Èe bi se poroèila s kom drugim, te ne bi motilo?
Bilo bi isto.
Torej ni težava v njem.
Od mojega rojstva je zamenjala že tri tipe.
Vsakiè je ista zgodba.
Pridejo, ostanejo nekaj let in odidejo.
Se lahko pogovoriš z njo? –O èem?
Pregovori jo.
Še nista šla spat?
Fuad, pojdi spat. –Še dve minuti.
Dve minuti. –Super!
Dober veèer.
Lahko noè. –Šab bekejr.
Lahko nocoj spiš dol? Fuad bo spal z Ahmadom.
Pustil sem ti nekaj hrane.
Hvala.
Ti pogrejem? –Ne, hvala.
Kje si našel zaèimbe?
Z otroki smo šli po nakupih.
Še vedno dobro kuhaš. –Vsaj v neèem sem dober.
Kdaj morava biti na sodišèu? –Ob devetih.
Gormeh sabzi se ne je z vilicami.
Izvoli.
Si se pogovoril z njo? –Da.
In? –Lahko uganeš.
Ni ji všeè, da se znova poroèiš.
Boji se, da bo èez nekaj èasa odšel.
Povej ji, da ta ne bo.
Nisem pravi za preprièevanje,
naj se veseli tvoje poroke.
Ne prosim je tega.
Rada bi vedela, kaj hoèe.
Noèe tvoje poroke.
Tudi meni je smešno.
Poskušaj jo preprièati, preden se odloèiš.
Sem že odloèena.
Fuad? –Da.
Èe ti zgoraj ni udobno, lahko zamenjava.
Ne, v redu je.
Lulat me. –Pa pojdi.
Daj.
Dobro je.
Si govoril z njenim zdravnikom?
Ne, samo bolnièarko.
Kaj je rekla? –Glede èesa?
Glede prask na trebuhu.
Da so se zgodile po mojih zadnjih obiskih.
Morda to nima niè z obiski, morda je nenamerno.
Bi ti to ustrezalo?
Oprosti.
Se sploh slišiš?
Ne moreš reèi kar koli in se potem opravièevati.
Kaj pa ti tukaj?
Temno je. Ne morem gor.
Zakaj hoèeš gor?
Poslala sem ga k Ahmadu, da bi bili dekleti skupaj.
Morda noèe spati s tujcem.
Vzemi stvari, greva. –Zaspan sem. Hoèem spati.
Hotel si, da pridem pote. –Ne, hoèem ostati.
Lahko spiš pri meni. Pridi.
Ahmad, pusti. Zamudila bova.
Odtok je zamašen. –Lahko poèaka.
Tam morava biti ob devetih. Otroci, pohitite.
Ahmad!
Si v redu? –Da.
Otroci, je vse v redu?
Dober dan.
Samir. –Oprostite, imam umazane roke.
Je odtok spet zamašen? –Niè veè.
Nazaj ga bom privil.
Lahko dobim èaj, prosim?
Odpeljala te bova v šolo. –Ni treba.
Ahmad, pozna sva. –Konèal sem.
Otroka, pripravita se.
Zamaka. –Že od nekdaj.
Zamenjati je treba koleno.
Bom jaz.
Jaz bom.
Prav.
Si že jedel? –Ne še.
Se lahko pozneje vidiva? –Nimaš pouka?
Že grem.
Lahko špricam. –Kdaj konèaš? –Ob enih.
Išèeš kaj? –Ne.
Poèakaj.
Ni to Luciejina šola? –Da.
Blanche, ubij jih. –Mama … –Gremo.
Na svidenje, otroka. –Na svidenje, Ahmad.
Na svidenje zveèer, mami. –Na svidenje, ljubica.
Na svidenje, mami. –Poèakaj.
Pridi, Fuad. –Na svidenje.
Kako sta se spoznala? –V lekarni.
Hodil je po zdravila za ženo.
Kaj ji je bilo? –Bila je depresivna.
Kaj je? –Kaj?
Kaj je to?
Mi temu pravimo nasmeh. –Mi pa posmehovanje.
Èemu se rogaš? Da je hodil v lekarno?
Njeni depresiji? –Èe boš sitnarila,
se bom vrnil v Teheran. –Drugaène imaš samo lase.
Pozabi na loèitev. –Ostalo je isto.
Grem ven? –Zamujava. –Da ali ne? –Nehaj.
Kakšen se ti zdi?
Povej mi, kako resno je.
Dovolj, èe sem noseèa.
Gospa?
Se šališ? –Ne.
Zahteva se nanaša le na vaju.
Otrok ni bilo.
Gospa Brisson se odreka moževemu priimku
in prevzema dekliškega.
Gospa Brisson bo obdržala hišo,
na Pariški ulici 20 v Sevranu.
Loèitev bo veljala od 19. oktobra 2012.
Oprostite.
Ugasnite telefon, gospa. –Oprostite.
Vsaka stranka obdrži osebne predmete.
Preostalo premoženje se razdeli.
Davek je bil plaèan.
Stroški loèitve se delijo.
Ta dokument jasno doloèa posledice loèitve.
Preveriti moram še, ali se obe stranki strinjata.
Je vaša odloèitev dokonèna, gospa? –Da.
In vaša, gospod?
Po 230. èlenu razglašam, da sta loèena.
Dokument bom priložil …
Prosim, da ga izkljuèite. –Oprostite.
Marie, jaz sem.
Prinesli so kovèek. Odprt je.
Ne vem, ali kaj manjka.
Ga sprejmem ali ne? Povej.
V redu je. –Kaj, èe kaj manjka?
Je zavarovan? –Ne vem.
Pa zdaj?
Ga boste vzeli ali ga odpeljem nazaj?
Prosim, podpišite. Tukaj.
Ste v redu? –Zakaj?
Vaše oèi. –Alergièen sem na barve.
Zamenjajte poklic.
Lucie!
Kako si?
Oprostite, kje je postaja za Tajriš?
Kako si? –Kaj pa ti tu?
Dolgo se nisva videla.
Kdaj si prišel? –Vèeraj.
Nenajavljen, kot vedno.
Jo prepoznaš? –Kako je že velika!
Gre? –Da.
Še nista kosila? –Zakaj bi sicer prišla?
Lepotica! Ko si bila majhna, te je pripeljal na kolesu.
To ni Lea, ampak Lucie. –Oprostite, gospodièna.
Že takrat si ju zamenjeval.
Sedita. –In Valeria? –Prihaja.
Tvoj prijatelj je tukaj. –Kateri?
Ahmad.
Dober dan, Valeria. Kako si?
Dober dan. Pa ti? –Pogrešal sem te.
Se spominjaš Lucie? –O, mala Lucie.
Ni tako majhna. –Kako si lepa.
Sta še skupaj? –Da.
Nekaj naju druži.
Po vseh teh letih? –Barve najinih zastav.
Kaj pravi? –Veliko govori, vendar ga ne poslušam veè.
Kako je mama? –V redu.
Sta bila na sodišèu? –Da.
Je konec? –Kdaj že.
Imaš še rada raviole?
Kaj je narobe?
Tisti tip ni tako slab.
Preživlja težke èase.
Postavi se v njegovo kožo.
Razpet je med ženo in skrbjo za sina.
Kako se bo poroèila s poroèenim moškim?
Žena je v komi.
Ni mrtva. Morda ne bo umrla.
To je njegova stvar.
Veš, zakaj je v komi?
Ne. Kako naj vem? –Ti mami ni povedala?
Ne. –Delala je samomor.
Zaradi depresije?
Lucie, kaj ti je?
Lucie …
Poglej me. Pojdiva na svež zrak.
Kaj je narobe? –Malo greva ven.
Vstani, Lucie. Greva.
Odpelji jo zadaj.
Veš, zakaj nikomur ne pove za njen poskus samomora?
Pomiri se. Pozneje se bova pogovorila.
Boji se, da se bo razvedelo.
Kaj? –Hotela se je ubiti zaradi njunega ljubimkanja.
O tem ne bi smela govoriti tako preprièano.
Ne pri tvojih letih.
Potem mi ne govori, da sem odrasla.
Oprosti.
Noèem, da sta skupaj.
Misliš, da je to od naju odvisno?
Jaz nimam niè s tem. –Èe se bosta poroèila,
ne bom stopila v tisto hišo.
Tvoja mama je noseèa z njim.
Lažeš.
Poèakaj.
Poèakaj, sem rekel. –Veš, zakaj je s tem tepcem?
Ker je podoben tebi.
Vzemi kljuèe iz mojega žepa. Iz drugega.
Dober veèer.
Èisto si premoèen.
Lije kot iz škafa.
Boš kavo? –Prišel sem po kovèek.
Ujeti moram zadnji vlak. –Tukaj je.
Poèakaj, da neha deževati. –Še dolgo ne bo.
Se je Lucie vrnila? –Ne, pazi na barvo.
Takega so že dostavili.
Si poklicala njene prijateljice? –Ne.
Ne upam si veè.
Sta se pogovorila? –Da.
Imaš vrv, da ga povežem?
Kovèke imaš v shrambi.
Izvoli.
Otroka spita? –Ne.
Prižgi, prosim.
Poklièi otroke, da jim dam darila.
Fuada tudi? –Seveda.
Nisem nameraval, a sem mu nekaj našel.
Vas lahko prosim, da mu ga ne daste?
Zakaj ne? –Poreden je bil. Zasluži si kazen.
Oba bi morala biti kaznovana.
Govorim lahko le za sina. –Kaj sta storila?
Vzela sta darilo iz kovèka.
Notri je še bilo. –Jaz sem ga vrnil.
Ne smemo jima odpustiti.
Kovèek je bil odprt. Premamilo ju je.
Opravièila se bosta.
Tako se bosta nauèila, da se izvleèeta z opravièili.
Povedal sem že, da imam darila.
Ne morem se pretvarjati, da jih nimam.
Prosim te, pozabi. Dovolj sta jih slišala.
Vprašal sem le, ali je to mogoèe.
Dober veèer. –Dober veèer, otroka.
Ne. Najprej se opravièita.
Se opravièujem.
Pa ti?
Jaz nisem vzel darila. –Ali si bil poleg?
Nisem ga vzel jaz. –Ni važno.
Bila sta skupaj. Lahko bi jo zaustavil.
Se opravièujem.
–Se opravièujem.
Poglej ga. "Se opravièujem." –Se opravièujem.
Pridita po darila.
Pridita.
Delal si se, da sem bila jaz.
Nisem bil jaz. –Torej sem bila jaz?
Saj si bila. –Nisem.
Ti si rekel, da je kovèek odprt, sicer ne bi darila nikoli vzela.
Ne bi me bilo treba poslušati.
Vem, zakaj si jezen.
Nisi dobil helikopterja, ampak samo barvice. –Utihni.
Nor si. –Drži gobec! –Znorel si. –Drži gobec!
To velikost si nosila pred štirimi leti.
Še vedno jo. –Imam darilo za Lucie. Pozneje ga dobi.
Hvala, Ahmad.
Ne bi smela kaditi.
Še nikoli ni bila zunaj tako pozno.
Poiskat jo grem. –Kam? –Na ulico, postajo …
Kje so kljuèi? –Ti si jih imel.
Grem lahko s teboj? –Èe želiš.
Morda se ne bo hotela vrniti z njim.
Zakaj je jokala v restavraciji? –Kdo ti je povedal?
Klicala sem Šarijarja. Menda je planila v jok.
Nikoli ni tako pozna.
Kaj si ji povedal? –Si ji zamolèala noseènost?
Si ji povedal?
Mislil sem, da bo popustila.
Zato ni prišla domov. Ne bi ji smel povedati.
Nisem vedel, da je to skrivnost.
Enkrat bi že izvedela. –Ne tako vznemirjena.
Ne moti je tvoja noseènost. –Kaj pa?
Kaj jo moti?
Vse ve. –Kaj?
Ne najdem kljuèev. –Poišèi jih.
Pozneje se bova pogovorila. –Kaj vse?
Ne razumem te.
Menda je njegova žena delala samomor zaradi vaju.
Delala ga je …
Se slišiva jutri.
Kljuèi niso tu.
Našel sem jih. –Zakaj si še tu?
Ali koga motim?
Ne. –Pozabi.
Poèakajte, takoj pridem.
Ahmad?
Kaj je?
Žena je bila dolgo depresivna.
Vsakiè, ko sem jo videla, je bila slabo videti.
Zakaj? –Kako zakaj?
Niè, pozabi. –Povej ali pa molèi.
Rekla si, da je bila slabo, kadar koli si jo videla.
Rekla sem, da je bila slabo videti.
Nehaj, to je šlo predaleè.
Rad bi slišal, da se je hotela ubiti zaradi mene.
Nièesar noèem slišati.
Ti si hotela, da se pogovorim s tvojo hèerko.
Nima prav.
Pogovoriti se moram z njo. –In kaj ji boš rekla?
Misliš, da bo nasedla?
Ne verjameš mi.
Je to pomembno? –Zakaj mi ne verjameš?
Kaj je tako èudnega? –Tudi jaz ne verjamem,
da bi se mama petletnika ubila zaradi depresije.
Si pozabil, kakšen si bil ti?
Ubiti se je hotela že, ko je imel devet mesecev.
Sem tudi tega kriva jaz? Takrat sem bila s teboj.
Imela je poporodno depresijo.
Ti povem, kakšna zdravila je jemala?
Do kdaj boš v Parizu?
Nisem še rezerviral leta.
Si moral priti? Nisi mogel najeti odvetnika?
Sem, ampak sem hotel priti.
Da vidim otroka in Marie–Anne in konèam tako, kot je treba.
Kaže, da še ni konec. Med vama še vedno nekaj tli.
Ne. Zakaj to misliš? –Ko se par sreèa po štirih letih
in se še vedno prepira, so stvari nedoreèene.
Prepirala sva se zaradi Lucie. –Jaz sem srž težave.
Ne, samo nesporazum je. –Glede èesa?
Je kaj osebnega, èesar ne smem vedeti?
Ne, niè takega ni. –Potem pa mi povej.
Morda veš, da je Marie noseèa z mano.
Kadi, ker je pod stresom. To ni dobro. –Tudi mene skrbi.
Vèasih ni kadila.
Ne bom dovolil, da jo unièi. Èe ima težave …
Za nesporazum gre.
Kakšen? Unièuje nam življenje.
Marie–Anne ti bo povedala. –Noèem, da se vmešava.
V glavo si je vtepla nekaj glede tvoje žene.
Misli, da se je hotela ubiti zaradi naju?
Torej veš. –Slišal sem vaju.
A tako?
To je storila zaradi štorije s stranko.
Menda je bila depresivna. –Èe ne bi bila,
ne bi poskušala storiti take neumnosti.
Niè ne morem, èe mi Lucie ne verjame.
Poslal bom svojo delavko. Vse je videla.
Morali bi poklicati policijo.
Se je to že zgodilo? –Ne, zdaj je prviè.
Morda je odšla k oèetu. –V Bruselj?
Ni veè v Parizu? –Vrnil se je v Bruselj.
Misliš, da je tam? –Ne.
Ne razumeta se.
Jo poklièem?
Raje jo daj ti.
Dvomim, da je v Bruslju.
Prav, poklicala jo bom. –Daj mi njegovo številko.
Šarijar je dvakrat klical. Poklièi ga. –Kje je telefon?
V kuhinji.
Zakaj si je to vtepla v glavo? –Kaj?
Razlog Celininega samomora.
Ne vem.
Ne. Hvala.
Izvoli. –Kaj je to? –Telefon njenega oèeta.
Ne sme skrbeti. Ima slabo srce. –Pri Šarijarju je.
Odšla je v restavracijo. Šarijar jo je odpeljal k sebi.
Dvakrat je klical. Zakaj mi ni povedal?
Vedel je, da me skrbi. –Naj ti pojasnim.
Zakaj mi ni povedal?
Na smrt me je skrbelo. Ves veèer sem trepetala.
Pojasnil ti bom –Kaj?
Kaj mi boš pojasnil?
Kaj je narobe? –Niè.
Rekel sem ti že, da govori z mano.
Ti pa ne povzdiguj glasu.
Zakaj mi ni povedal, da je pri njih?
Moral je obljubiti Lucie.
Ostala je le, èe ne bo povedal.
Obljubil je skriti 16–letnico. Je to normalno?
Kako skriti? Zakaj? –Smilila se mu je.
Se mu njena mama ne? –Kje so kljuèi avta? –Kam greš?
Domov mora.
Iskreno se bomo pogovorili. –Zdaj? –Takoj.
Misli, da ne vemo, kje je. –Vseeno mi je.
Videti mora, kaj je zakuhala.
Da spozna, da je bila depresivna.
Ne bo prišla. –Potem bom klicala policijo.
Prisežem. –Policija bi jo pripeljala zveèer. Pa potem?
Ali se bo vrnila ali pa šla k oèetu v Bruselj.
Ne bo prišla, dokler sem jaz tu.
Vstopi.
Dober veèer. –Dolgo si hodil.
Nimaš dežnika? –Ne.
Pusti ga tukaj.
Kako si prišel? –S podzemno.
In zakaj ne s taksijem? –Ni ga bilo.
Komaj si prišel, pa si že v težavah.
Ali spi? –Da.
Kdaj je prišla? –Pozno. Najbrž je iskala tebe.
Zakaj nisi poklical? Njeno mamo je na smrt skrbelo.
Nimaš telefona.
Poklical sem domov. Ni te bilo.
Èe bi povedal mami, bi odšla sredi noèi.
Kaj ji je? –Preveè si domišlja.
Lucie.
Oprosti, ker sem te zbudil. Mama te èaka.
Hotela je priti, a sem jo odvrnil.
Vstani. Kje imaš jakno?
Ne grem tja.
Noèem se vrniti.
Poklical jo bom. Pogovorili se bosta.
Marie–Anne? Ostani na zvezi.
Prosim? Da.
Nocoj bom ostala tu.
Zakaj si odložila? –Ona je.
Greva. –Ne.
Vstani. Pogovoriva se.
Dobro me poslušaj.
Se spominjaš zadnje mesece, ko sem živel s tvojo mamo?
Se spominjaš, kakšen sem bil? –Da.
Slabo sem se poèutil, nisem delal ali hodil ven.
Nisem veè hotel živeti.
Ko je mama rekla, da se je hotela ubiti zaradi depresije,
sem jo razumel.
Èeprav ima majhnega otroka.
Si pogosto razmišljal o tem? –Da, vèasih.
Da spiješ detergent pred Leo in menoj?
Kaj? Ne.
Misliš, da ženska, ki odide k možu v službo
in spije detergent pred sinom,
hoèe samo umreti?
Zakaj se ni najedla tablet in umrla v postelji?
O tem lahko govoriva vso noè. To so samo ugibanja.
Jutri gremo k Samirjevi delavki. Nekaj ti bo povedala.
Ne.
Reci ji, da sem odšel in da se lahko vrne.
Bolje, da Fuad in jaz nekaj èasa ne živiva tu.
Fuad, greva.
Dovolj je. Pridi.
Pusti me. –Pridi, sem rekel.
Dovolj je. Nehaj.
Hvala. Kaj je?
Nisi me ubogal. Poglej me.
Poslušaj me.
Pusti me. –Kaj si rekel? –Pusti me.
To je bilo zadnjiè. Poglej me.
Kaj je bilo to?
Tvoja blazina. –Ne.
Kaj ti je?
Kaj je narobe? Povej.
Hoèem k Marie.
Domov greva.
Rekel si, da sva doma tam.
Stvari so se spremenile. –Zaradi tistega gospoda?
Ne.
Ker sem bil poreden? –Ne.
Zakaj te Lucie ne mara?
Misli, da ji bom ukradel mamo.
Ne mara je. –Seveda jo.
Vsi otroci imajo radi mamo. Tudi ti pogrešaš svojo.
Ampak moje ni veè doma.
Te odpeljem k njej? –Ne.
Zakaj ne? –Bojim se je.
Mame? –Mrtva je.
Ne govori tega.
Èe bi bila mrtva, ne bi bila na aparatih.
Bi brez njih umrla?
Zakaj jih ne izklopijo?
Ker ne vemo, ali hoèe živeti.
Umreti hoèe. –Zakaj to praviš?
Poskušala se je ubiti. Hotela je umreti.
Oprosti, oèka.
To je ta madež.
Je žena delala v èistilnici? –Nekaj dni.
Samir jo je pripeljal, da bi si zaposlila misli.
Celine se je sprla. –Je to njegova žena?
Da. Sprla se je s stranko,
ki je trdila, da smo mi krivi za madež.
Celine je rekla, da je madež že bil.
Je to vse? –Da. Da bi umirila stvari,
sem stranko prosila, da se vrne naslednji dan.
Celine se je razjezila, èeš da nisem jaz šefinja.
Da za madež nismo krivi mi.
Obleko je zabrisala na ploènik.
Stranka je poklicala policijo in se pritožila.
Hotela sem oditi. –Ste na èrno? –Da.
Celine je rekla, da moram ostati in dati izjavo.
Da je madež že bil.
Klicala sem Samirja in ga prosila, naj pride.
Prišel je in se gospe opravièil.
Obljubil ji je denar za novo obleko.
Stranka je privolila pod enim pogojem.
Da se Celine opravièi. Ni se hotela.
Vpila je name, zakaj sem klicala Samirja.
Hotela sem oditi.
Samir me je prijel za roko in rekel,
naj jaz ostanem, Celine pa naj odide.
Pred stranko jo je vrgel ven.
Ostala sem. –Koliko dni prej se je to zgodilo?
Štiri ali pet.
Lahko odidem? –Hvala.
Ne boš ponudil èaja? –Takoj.
To je depresija. Že malenkost te vrže iz tira.
Dan pred poskusom samomora
sem ji preposlala e-pisma med mamo in Samirjem.
Kaj boš storila?
Odšla bom v Bruselj. –Ne trapaj.
Ne boš zdržala niti minute.
K mami moraš.
Ne morem pogledati v oèi èloveku, ki sem mu ubila ženo.
Tudi njegovemu sinu ne. –Sedi.
Ti pomagam? –Ne boš povedal mami?
Sedi. –Ne sme izvedeti. –Sedi, sem rekel.
Sedi.
Ne bi ti smela povedati. –Poslušaj.
Imaš dve možnosti. Da molèiš in trpiš do konca življenja
ali pa poveš mami. –Kaj bo drugaèe?
Morda si bo premislila glede poroke.
Odloèila se je. Noseèa je.
Kaj, èe izve po porodu ali èez nekaj let?
Takrat bi bilo prepozno.
Èe bi hotela povedati, bi ji že davno.
Ne gre za to, ali hoèeš ali ne.
Vprašaj se, ali je pomembno za mamo.
Ima pravico vedeti.
Dober dan, mama. –Kako si?
Mi lahko odpreš vrata? –Si kupila èips? –Sem.
Tu si? –Zgoraj sem bil z Lucie.
Si v redu? –Kako je bilo na sestanku?
Katerem? –S Samirjevo delavko.
V redu.
In? –Si povedala Lucie, da prihajam v Pariz? –Ne.
Kako je vedela? –Da je?
Kako? –Ne vem.
Morda bere tvojo e-pošto.
Kam gre to? –Se je kaj zgodilo?
Greva na sprehod? –Ne, utrujena sem.
Kaj je narobe?
Boš živela pri oèetu?
Potem grem tudi jaz s tabo.
Ti moraš ostati z mamo. –Rada bi bila s tabo.
To ni pametno.
Oèetova žena je èudaška.
Lucie?
Vse bo v redu.
Ahmad govori resnico?
Zakaj si mi to storila?
Kaj sem ti storila, trapa?
Kaj sem ti kdaj storila?
Nehaj! –Odgovori! –Pomiri se.
Nehaj. –Pusti me.
Nehaj! –Pusti me. –Imej se v oblasti.
Ven iz hiše! –Pusti jo. –Pusti me.
Že tako dovolj trpi.
Jaz sem jo prosil, da pove.
Lahko bi rekel, naj molèi.
Bi ti bilo to bolj všeè? –Utihni!
Kaj delaš tu? Poberi se! –Nehaj!
Ven! –Nehaj!
Pojdi v svojo sobo.
Ti si napisala e-pisma, ona jih je samo preposlala.
Ne bom te veè poslušala.
Sovražim pridige. Na bruhanje mi gredo.
Ne pridigam ti. Ti si hotela, da se pogovorim z Lucie.
Prosila sem te, da podpišeš dokumente.
In da te nikoli veè ne vidim. –Poslušaj.
Zakaj me nisi prosila lani?
Zakaj si me spravila v to sranje?
Odjebaj. –Nisem vedel, da se boš poroèila.
Beri e-pošto. –Nisi rezervirala hotela.
Kaj? –Zakaj sem moral spati v isti sobi kot njegov sin?
Poslala sem ti e-pismo. –Hoèeš se mašèevati.
Imaš prav. Si zdaj sreèen?
Preden sva šla na sodišèe,
si mi povedala za noseènost. Zakaj?
Noèeš oditi?
Za vedno?
Prosim te. –Odhaja.
Lucie, kam greš? Vrni se.
Kdo si, da mi boš ukazoval?
Prosim, ne poslabšaj stvari. Mama se ne poèuti dobro.
Zakaj si ji povedal? –Strinjala si se.
Nisem imela izbire. –Nisem hotel, da trpiš.
A to pa ni trpljenje?
Sem morda v redu?
Poèakaj.
Mi lahko posodiš denar?
S teboj grem.
Poèakaj.
Jaz grem.
Ahmad.
Te smem nekaj vprašati?
Kaj je bilo v e-pošti? –Ne vem.
Lucie.
Pridi domov.
Ahmad, poglej me.
Ne vmešavaj se. Prekini stike.
Kot sem jaz z Mitro.
Preživel boš.
Èe ne bi odšel pred štirimi leti …
Bi odšel leto dni pozneje. Ali dve.
Ne sodiš sem.
To sem ti takoj povedal.
Moral se boš odloèiti.
Ali eno ali drugo.
Mu boš ti povedala?
Ni treba.
Pojdi spat.
Ugasni luè, prosim.
Je Samir tu? –Zgoraj je.
Dober dan. –Dober dan, Fuad.
Si v redu? –Da.
Te ne motim? –Ne, takoj pridem.
Kaj je to? –Njeni parfumi.
V bolnišnici bodo naredili test.
Spomin po vonju umre nazadnje.
Ta je tvoj.
Rada ga je imela.
Kaj je? –Niè.
Zakaj ne greš naprej? –Iti moram.
Noèem, da skrivaš èustva. –Saj jih ne.
Nisi vesel? Še vedno se odziva.
Kaj naj reèem?
Razpet si med mano in ženo.
In to si spoznala šele danes?
Že dolgo tako èutim. –Od kdaj?
Kako to misliš?
Prejšnji teden nisi tako govorila.
Nisem imela poguma, da ti povem.
Morda nisem bila preprièana.
Kaj èutiš?
Da izpolnjujem praznino, ki jo je pustila tvoja žena.
Katero praznino pa izpolnjujem jaz?
Nobene. –Si preprièana?
Nisem obliž na rano zaradi neuspelega zakona?
Potem ne bi bila noseèa. –Pomotoma.
Ne bi mi ga bilo treba obdržati.
Obdržala si ga, da bi pozabila moža
in preprièala sebe, da si obrnila nov list.
A še vedno nisi preprièana.
Zato si ga pripeljala domov.
Misliš, da ne vidim, kakšen je?
Ne prepoznam te veè.
Taka sem, ker sem izvedela, zakaj je tvoja žena …
Ne vmešavaj je. –Vse je vedela.
Trapaš kot tvoja hèerka.
Èe bi sumila, bi mi povedala.
Ni nikoli vprašala zame? –Recimo?
Zakaj tako pogosto prihajam.
Zanjo si bila stranka kot vsi drugi.
Ni niè sumila? –Ne.
Želim si, da bi.
Da bi se vprašala, ali imam drugo.
To bi pomenilo, da ji nekaj pomenim.
Lucie ji je poslala e-pisma.
Kje je dobila naslov? –Od tvoje žene.
Nikoli se nista sreèali. –Poklicala je v èistilnico.
Povedala ji je, da ima najina e-pisma
in jih želi preposlati.
Tvoja žena se je strinjala.
Kdaj jo je poklicala?
Dan pred poskusom samomora.
Naima, pridi.
Po prepiru s Celine …
Se spomniš, ko sem jo poslal ven? –Da.
Se je pozneje kaj oglasila? –Ne.
Niti spotoma ne? –Ne, nisem je videla.
Ni nikoli prišla dol?
Razen usodnega dne. –Prej ne?
Ne, zakaj? –Menda je nekdo klical in govoril z mojo ženo.
Pojdi.
Dober dan, gospa.
Dober dan. –Hvala. –Lahko prevzameš?
Samir.
Oprosti, mama.
Obljubi, da ne boš veè lagala.
Kdaj sem ti lagala?
Ko si rekla, da si poslala e-pisma.
Obljubiš?
Velja.
Zakaj misliš, da sem lagala?
Ni bila v èistilnici.
Govorila sem z njo.
Ne. –Da. Ima naglas.
Žena je Francozinja.
Dober dan.
Zakaj si to storila? –Kaj?
Zakaj si to storila? –Kaj pa?
Zakaj si se pretvarjala za mojo ženo in dala e-pisma?
Žal mi je.
Ne zahtevam opravièila, ampak pojasnilo.
Govori.
Ni me marala. –Ni te marala.
Si se ji s èim zamerila? –Ne. –Zakaj te potem ne bi marala?
Mislila je, da se med nama nekaj plete.
Zakaj bi to mislila?
Zaposlili ste me, èeprav nimam dokumentov.
Ti je kaj rekla? –Ne.
Zakaj potem trapaš?
Vedno je nekaj nergala, pa sem mislila … –Mislila?
Ven. Nikoli ni prosila, da te odpustim.
Vedno je poèela … –Pusti me!
Stvari, zaradi katerih bi me morali odpustiti. –Kaj to?
Kakšne stvari?
Razliène. –Kakšne?
Oprostite.
Kakšne stvari?
Ko je stranka klicala policijo,
je Celine hotela, da ostanem.
In? –Hotela je, da policija izve zame.
Je to vse? Je zato v komi?
Poberi se!
Tisto obleko sem jaz vzela iz stroja.
Zlikala sem jo in zložila.
Ni bilo madeža. –Ven!
Ona jo je popackala.
Še nikoli nisem videla takega madeža. –Koliko sem ti dolžen?
Vsak dan sem tu. –Koliko sem ti dolžen?
Ni bilo takih madežev.
Celine ga je naredila. Zagotovo.
Poberi se! –Ne! –Ven!
Poberi se.
Vedeti sem ji dala, da ni niè med nama.
Ves èas ste bili raztreseni.
Mislili ste na nekoga. Ona je sumila mene.
Ko sta se sprla,
ste me prijeli za roko, njo pa poslali stran.
Ujela sem njen pogled.
Prebrala sem ji misli.
Zaradi tvojega dejanja
je mati mojega sina že osem mesecev rastlina.
Nisem jaz kriva. –Ti si dala e-naslov tisti mali sitnobi.
Èe bi prebrala pisma, bi ji bilo vse jasno.
Zakaj bi spila detergent pred menoj?
Ubila bi se v lekarni, pred njo, ali pred vami.
Zakaj pred menoj?
Naima!
Ali se ne bo vrnila?
Kdo? –Naima.
Ne.
Zakaj ne?
Ker je ravnala narobe.
Opravièila se je.
Nekaterih stvari ne moreš odpustiti.
Recimo?
Kaj se je zgodilo? –Niè.
K Lei hoèem.
Zdaj ne.
Kdaj pa?
Kdaj?
Ko izveva za mamo. –Kdaj bo to? –Ne vem.
Dolgoèasim se.
Pa pridi k meni dol.
Ni mi všeè.
Samir!
Dober dan.
Pojdi gor. –Si v redu?
Grem lahko k Marie?
Pojdi po svoje stvari.
Nariši kaj za mamo.
Sedi.
Je dobila najina e-pisma?
Ne vem. –Èe bi jih prebrala,
bi kaj rekla.
Po prepiru s stranko sva nehala govoriti.
Tako je bilo do konca. –Èeprav bi jih prebrala,
bi ji bilo po tvoje vseeno, ali imaš drugo.
Ali ji ni bilo vseeno?
Morda.
Ne vem. Raje bi govoril o sedanjosti.
Preteklost ni pomembna. Konèana je.
Vem, da nosiš najinega otroka.
Morava pozabiti.
Pa bova lahko? –Da.
Kaj, èe ne bova mogla?
Te zapestje še boli? –Malce.
Nisi šla k zdravniku?
Primanjkuje mi kalcija. Vsega porabi otrok.
V katerem mesecu si?
V drugem.
Mislil sem, da je to zaradi pleskanja.
Ne vem. Morda.
Nekaj bi ti rad povedal, preden grem.
Glede èesa?
Glede mojega odhoda pred štirimi leti.
Ni treba.
Rad bi pojasnil … –Ne.
Noèem se vraèati v preteklost.
Pozabi.
Grem. –Pa tvoje stvari v shrambi?
Noèem jih.
Vzemi jih.
Kaj delata? –Rada bi helikopter.
Zataknil se je.
Pokvarila sta ga. –Ne, samo zataknil se je.
Bo šlo? –Poèakaj malo.
Previdno. –Zagrabi ga!
Odhajaš? –Da. Odhajam.
Na svidenje, Fuad. –Na svidenje.
Na svidenje.
Žal se ne odziva.
Niti malo? –Ne.
Je praskanje trebuha nezavedno?
Morda. Kot sem rekel,
ti testi ne kažejo, koliko se zaveda.
Nikoli prej se ni praskala.
Ne vem, kaj naj reèem.
Morda so jo popraskale sestre med nego.
Taki bolniki imajo zelo obèutljivo kožo.
Doktor …
Kako sem lahko preprièan, da se ni sama? –Z veè testi.
Èeprav bodo negativni, bo dvom ostal.
V takih primerih ne moreš biti nikoli preprièan.
Dober dan.
Parfume sem dala poleg njene postelje.
Oprostite.
Ste vse preizkusili? –Enega ali dva.
Èe vonjaš parfum,
mi stisni roko, Celine.
Prevedla Andreja Kurent Distribucija DEMIURG
Tehnièna obdelava DVD Rippers Slovenija